Folketingets oppositionspartier nedprioriterer det parlamentariske rugbrødsarbejde, mener regeringspartier. Oppositionen peger på sin størrelse som en del af forklaringen.
Referat af teksten:
Transportminister Thomas Danielsen (V) udtrykte frustration over lav oppositionsdeltagelse under et lukket samråd i Folketingets Udvalg for Landdistrikter og Øer. Kun to repræsentanter fra ni oppositionspartier mødte op, hvilket resulterede i et kortere samråd end planlagt. Danielsen udtrykte skuffelse over oppositionens manglende fremmøde og tidsforbrug på udarbejdelse af talepapirer.
En tendens i regeringspartierne angiver, at oppositionen deltager sjældnere i udvalgsmøder og stiller færre spørgsmål til ministre. En optælling viser, at oppositionen hidtil har formuleret 3.131 samrådsspørgsmål til regeringens ministre, markant færre end i det første år af den tidligere oppositions levetid.
Næstformand i landdistriktsudvalget, Kris Jensen Skriver (S), påpeger demokratiske udfordringer og muligheder for oppositionen i at præge lovforslag. I Klimaudvalget oplevede regeringspartierne fravær fra oppositionen, hvilket udvalgsformanden kritiserede i et brev.
Kritikken af oppositionen inkluderer også politiske handlinger. Tidligere kirkeminister Louise Schack Elholm (V) nævner et eksempel, hvor SF fremsatte et beslutningsforslag på trods af hendes initiativ til at handle. Oppositionspartier begrundede handlingen med ønsket om sikkerhed og garanti for handling.
Kritikken kommer samtidig med finansminister Nicolai Wammens (S) succes med at få flertal for årets finanslov. Enkelte kritikere mener, at oppositionen har svært ved at markere sig, da der mangler en klar leder.
Til trods for nogle forsøg på oppositionssamarbejde og alliancer er der debat om, hvorvidt oppositionen venter på næste valg eller har svært ved at finde en fælles retning uden en tydelig leder. En nyvalgt oppositionspolitiker fra Dansk Folkeparti minder om den ubetrådte situation og behovet for at genopfinde sig selv.
Manglende deltagelse kunne vel også have noget at gøre med den begrænsede indflydelse der er at hente? Hvorfor gøre indsatsen, hvis regeringen alligevel bare gør som de vil fordi de har flertallet.